Subtitles by sub.Trader subscene.com
Joskus sanotaan, että sekä lyhyin ja pisin etäisyys taiteessa -
on erittäin hyvän ja todella upean välillä.
LONTOO 1951
Tänä iltana David Eli Rapoport -
saattaa hyvinkin ylittää sen kuilun.
Ne meistä, jotka ovat saaneet kuulla hänen promootiolevyään,
ovat yhtä mieltä siitä, että 21-vuotiaan puolalaissiirtolaisen -
suurenmoinen soitto on:
"Jumalten musiikkia."
Rapoportin levy on tehnyt niin suuren vaikutuksen -
klassisen musiikin maailmassa,
että unohtuu helposti,
miten tuntematon hänen nimensä yhä on.
Tänä iltana on hänen ensimmäinen konserttinsa -
kansainvälisellä lavalla.
Ei vielä mitään.
Hän on joutunut onnettomuuteen.
-Ei ole muutakaan selitystä. -Emme tiedä sitä.
Martin, soita sairaaloihin.
Soitin jo, isä. Herra Sanderson soittaa uudelleen.
-Onko poliisille ilmoitettu? -Liian aikaista.
Millainen hän oli iltapäivällä? Sujuivatko harjoitukset?
-Hän vaikutti normaalilta. -Ottiko hän viulun mukaansa?
Hän ottaa sen kaikkialle. Vessaankin.
Älä hermoile, Gilbert.
-Ehkä hänen kellonsa pysähtyi. -Itsevetävä kello ei pysähdy.
-Kyllä, jos se putoaa. -Ehkä hän juuttui ruuhkaan.
-Sanoiko hän, minne oli menossa? -Ei.
Dovidl tekee asiat omalla tavallaan, herra Simmonds.
Helen on oikeassa. Hän varmaan kävelee. Hän kävelee mielellään sateessa.
Gagliano kainalossaan?
Minä pidän vahtia.
Näittekö, ketä katsomossa on?
Aatelisia, parlamentin jäseniä,
The Timesin musiikkikriitikko.
Heidän ei voi antaa odottaa.
Tämä on yhtä tärkeää hänelle kuin sinulle.
-Niinkö? -Tiedän sen.
Et tiedä, Martin.
Hän saattaa maata katuojassa jossakin,
loukkaantuneena, kuolleena.
Heille on kerrottava.
Minä teen sen.
Teidän korkeutenne, naiset ja herrat,
olen pahoillani kertoessani teille,
että esiintyjä ei pääse paikalle tänä iltana,
joten esitys on peruutettu.
Hyvityksiä -
voi pyytää lippuluukulta.
Merkillistä.
35 VUOTTA MYÖHEMMIN
Ota lääkkeesi. Äläkä pidä samaa paitaa kahdesti. Myy musiikkia.
Tässä, Martin. Hei, tässä.
Taksi saapui. Olet muuten myöhässä.
Myöhästyt junasta ja musiikkikilpailusta.
Jos katon tarjous saapuu, kerro heti.
-Miksi? -Joudun ehkä kävelemään kotiin.
Hyvää matkaa.
King's Cross.
Uskon vakaasti, että tämän vuoden finalistit -
pitävät yllä korkeaa musikaalista tasoa,
josta Tyneside on kuuluisa.
Pohjoisen Wien.
Pidemmittä puheitta,
kilpailu alkakoon -
ja musiikki puhukoon puolestaan.
-Viimeinen muusikkomme - -Voimmeko mennä kotiin?
-on kotoisin South Shieldsistä. -Yksi nero, ehkä kaksi.
Antakaa aplodit Peter Stempille.
Professori Flesch?
Mitä sanotte?
Liikaa koukeroita. Et ole Kreisler, nuori mies.
Kreisler ei ole Rapoport.
Opetatteko häntä? Hän on nero.
Luokseni lähetetään kymmenen neroa kuukaudessa.
Jos poikanne hyväksyy, että hänellä on opittavaa, ehkä voin opettaa häntä.
-Jäättekö Lontooseen? -En.
Palaan Varsovaan vaimoni ja tytärteni luo.
Jos löydän Davidille opettajan, jätän hänet tänne.
Tunnetteko juutalaisperhettä, herra Simmonds?
Voin maksaa hieman.
Minulla on eräs perhe mielessäni, herra Rapoport.
He eivät ole juutalaisia vaan musikaalisia, ettekä joudu maksamaan.
Englantilaisperhe?
Kyllä. Poikani on Davidin ikäinen. He jakaisivat huoneen.
Lupaan, että uskontonne periaatteita -
ja vaatimuksia kunnioitetaan kaikin puolin.
-Ymmärrätkö? -Kyllä.
Se on hyvä perhe.
Minulla on sinulle jotakin.
Ole urhea, poika. Palaan pian.
En halua sinua huoneeseeni. Viihdyn yksin.
-Se ei ole sinun päätöksesi. -Väärin, neropatti.
Se on minun päätökseni.
Minä päätän, sopiiko.
Jos ei, palaat takaisin Puolaan.
Ja saksalaiset miehittävät Puolan.
Sinun on pidettävä keltaista tähteä, ja ruskeapaidat murjovat sinua.
Mitä on "murjoa"?
Äläkä kuorsaa.
Jos kuorsaan, niin kuorsaan nuotilleen.
Olen muusikko. Soitatko sinä?
Hieman pianoa.
Shakkia?
Hieman.
Teet kaikkea "hieman".
Olen nero.
Minä autan.
Sinusta tulee "hieman" nero.
Mutta saan sinut maahan.
-Tappelen myös hieman. -Hemmetin ulkomaalainen!
-Et osaa edes englantia kunnolla. -Puhutko puolaa tai venäjää?
-Saksaa? Jiddišiä? Hepreaa? -Tämä on Englanti, typerys.
Mikä nimesi on?
Dovid Eli Rapoport.
Perheeni kutsuu minua Dovidliksi.
Sinä?
Martin L. Simmonds.
Kutsun sinua Mottliksi.
-Hei. -Hauska nähdä.
Peter.
Mistä tässä on oikein kyse?
Et antanut palkintoa Peterille.
Maria Korvinsky voittaa kisan
Päätös ei ollut minun.
Olisitko valinnut Peterin voittajaksi?
Tyttö on edistyneempi.
Peter tarvitsee enemmän aikaa, parempaa opetusta.
-Kuka häntä opettaa? -Hän ottaa tunteja koululla.
-Ei ole varaa hienoihin opettajiin. -Voimme puhua siitä.
Tunnetteko ketään hyvää ja halpaa?
-Montakin hyvää, en halpoja. -Newcastlessa?
-Lontoossa. -Niin.
Pitää kai myydä jahti, vai mitä?
Voisin auttaa opetuksessa loma-aikoina.
Onko Peter niin hyvä?
Hänestä ei tule Heifetzia, mutta hän voi soittaa orkesterissa tai opettaa.
Kuka on opettanut sinua?
Koulu.
Ja joku toinen.
Se, mitä teet hartsilla.
Se tuo onnea. Voin lopettaa.
Mutta kuka?
Ehkä tunnen hänet.
Ette tunne häntä.
Hän on virtuoosi, minun ikäluokkaani.
Ette halua Peteä, vai mitä?
Tule, Pete, mennään.
Kiitos lounaasta.
Peter.
Vien sinut hänen luokseen.
Tässä on herra Simmonds, Billy.
Hän maksaa tuntini Lontoossa.
Mitä minä sanoin? Sanoinhan, että sinut löydettäisiin.
Olette auttanut häntä.
Näytin hänelle pari juttua.
-Kiltisti tehty. -Missä opitte soittamaan?
Kuka kysyy?
Paras asiakkaanne.
Hän ei koskaan kertonut nimeään. Siitä on vuosia.
-Missä se tapahtui? -Lontoossa.
Soitin elokuvajonoissa, kun niitä vielä oli.
Olin Odeonin ulkopuolella -
soittamassa elokuvan tunnusmusiikkia,
kun se röyhkeä pikkukaveri tuli sanomaan, että minun pitäisi ottaa tunteja.
"Niinkö?", minä sanoin. "Keneltä?"
"En yleensä opeta", hän sanoi.
Mutta hän säästi jotakin matkaa varten.
Hän varmaan näytti taitonsa.
Otti viulun kädestäni.
Se oli ennenkuulumatonta.
Yleisö alkoi heittää kolikoita ja seteleitä.
Annoin hänelle puolet. Reilua, vai mitä?
-Milloin näitte hänet viimeksi? -Onko se tärkeääkin?
Hän antoi muutaman oppitunnin pari kertaa viikossa.
Eräänä päivänä hän ei ilmestynyt. En enää nähnyt häntä.
-Hän lähti varmaan matkalle. -Sanoiko hän minne?
Hän sanoi menevänsä kotiin soittamaan tuhkille.
Sanoiko hän siis...
Jotain laulusta.
Menevänsä kotiin soittamaan laulua.
Tuhkille.
Helen, taisin löytää hänet.
-Kuulitko, mitä sanoin? -Kuulin kyllä.
Mene nukkumaan, kultaseni.
Puhutaan huomenna.
Saksa on hyökännyt Puolaan ja pommittanut monia kaupunkeja.
Liikekannallepano on aloitettu Britanniassa ja Ranskassa.
Sotatoimet alkoivat aikaisin tänä aamuna -
Saksan ja Puolan rajalla.
Kummankaan puolen edistymisestä ei ole uutisia.
Saksan ylikomentaja ilmoitti tänä aamuna,
että saksalaisjoukot olivat ylittäneet rajat,
että Saksan ilmavoimat olivat liikkeellä -
ja että Saksan laivasto on vallannut Itämeren.
Puolalaisten mukaan kyse oli...
Perheesi on varmasti kunnossa, David.
-Oletko kirjoittanut kotiin? -Kirjoitan kirjettä.
Hyvä poika.
Voinko kirjoittaa lisää?
-Saat luvan. -Hän ei ole syönyt loppuun.
Erikoislupa. Mene kirjoittamaan kirjettäsi, David.
Aiemmin kerrottiin, että suurhyökkäyksessä noin yhdeksän aikaan -
Varsovaa oli pommitettu.
-Puolalaiset pelkäävät... -Epäreilua.
Mikä?
Ettei talossa saa olla pekonia.
Ei maitovanukkaita.
Erityisruokaa nerolle, eikä hänen edes tarvitse syödä sitä.
Jos ryhdyt laittamaan Davidille ruokaa, saat päättää, syökö hän.
Hän on valehtelija.
Ei hän kirjoita kirjettä.
Ei ole kilttiä kannella ystävästä.
Ystäväni eivät kastele vuodetta.
Hänen perheensä tilanteen huomioiden -
vuoteen kastelu on vähintä, mitä voimme odottaa.
Mene katsomaan, voitko piristää häntä.
Ei hän vaikuttanut masentuneelta.
Rumasti sanottu. Mene huoneeseesi.
Hitler vannoi puheessaan:
"Jokaiseen pommiin vastataan pommeilla.
Myrkkykaasua käyttäviin vastataan myrkkykaasulla."
Olen vilustunut.
He ovat kunnossa.
Me päihitämme sakemannit.
Kukaan ei voita brittiarmeijaa.
Pelataanko shakkia?
Shakki kanssasi vie ajatukseni muualle kahdeksi minuutiksi.
Kolmeksi.
Ehkä minua onnistaa.
Hei! Senkin varas!
-Tässä. -Hyvä.
Olemme hyvä tiimi.
-Haluatko tapella? -Haluan.
Professori Flesch ei ole paikalla. Olen odottanut tunnin.
Missäköhän hän on?
Palannut varmaan Unkariin.
Hän luulee Waffen-SS:n tulevan London Bridgen yli.
Jozef Wechsler Varsovasta.
Gilbert Simmonds. Professori Flesch taisi mainita sinut.
Dovid Eli Rapoport, myöskin Varsovasta.
Poikanne tarvitsee uuden opettajan.
Tunnetteko tri Steinerin Leipzigistä?
Olen kuullut hänestä.
Hän on nyt Lontoossa.
Hän soitti Mozartia Einsteinin kanssa.
Jos haluan oppia fysiikkaa, turvaudun Einsteiniin.
Hän ei suositellut Einsteinia viuluopettajaksi, David.
Minä harjoittelen yksin.
Keneltä opit nöyryyttä?
En sinulta.
Katsotaan itse.
Itse asiassa Steiner ei ole huono ajatus.
En tarvitse opettajaa. Minun täytyy vain harjoitella.
Kuka varmistaa, ettet hyppää vaikeiden kohtien yli, kun sormiisi sattuu?
Miten olisi minä?
-Olet poika. -Sinua vanhempi.
55 päivää vanhempi.
Pojat. Se on kypsä tehtävä.
Olen häntä kypsempi.
Jos olet osoittanut kypsyytesi...
Hei!
Entä jos tulisi vaikeuksia,
joista minun pitäisi tietää, ja ystäväsi pyytäisi olla kertomatta minulle?
Eikö se aiheuttaisi lojaliteettiristiriitoja?
Olen lojaali sinulle, isä.
Hyvä on sitten. Kokeillaan sitä.
Ei huono idea, vai mitä?
Ei huono.
Olisin voinut olla murtovaras.
Jolla on oma avain?
Lukkoseppä ammatiltaan.
Miten matkasi sujui?
Tienasin junalipun verran.
Mitä sait selville?
Hän oli yhä Lontoossa vuonna 1952.
Siitä pääset jäljille.
Vaikkei hän ilmestynytkään paikalle, ainakaan hän ei ollut kuollut.
Vaikka hän eli 30 vuotta sitten, hän voi olla kuollut nyt.
Totta.
Tuleeko tästä uusi harrastuksesi?
Etsiä David, jotta hän voi kohdella sinua taas huonosti?
Jos olisit kadottanut veljen...
-Älä viitsi. Hän ei ollut veljesi. -Ei se ollut kilpailu.
Kaikki on kilpailua. Lue Darwinia.
En halua puhua tästä nyt.
Väsyttää, on nälkä ja tarvitsen kylvyn, joten...
Hyvä on. Puhutaan, kun olet syönyt ja levännyt.
Puhu sinä. Minä olen yleisö.
Minne hän meni vuonna 1952?
-Luulin, ettei sinua kiinnostanut. -Historiallista uteliaisuutta.
Puolaan. Hän meni Puolaan.
Uudelleen.
-En antanut lupaa lopettaa. -Olen soittanut tarpeeksi.
Minä päätän sen.
-Sormiini sattuu. -Niin pitääkin. Kerron hänelle, Dov.
Tarkoitan sitä.
Samaan aikaan huomenna?
Hyvä on. Hyvää yötä.
Hei sitten, pojat.
-Turvallista kotimatkaa. -Nähdään.
-Juorukello. -Vauva.
Anteeksi, että keskeytän, pojat.
Sytytetään valot, vai mitä?
Nyt näette paremmin. Martin, miten viulu sujuu?
-Hyvin. -Mitä hän soittaa?
Pizzicatoa, herra Simmonds.
Hyvä. Jatkakaa vain,
kunnes Herr Hitlerin Götterdämmerung alkaa.
Olet yhden velkaa.
Soita nyt vain.
Tule mukaan.
Mitä sinä teet?
-Haluatko tapattaa itsesi? -Se olisi ollut tällaista.
Tämän he kokivat.
Siskoni, vanhempani.
-Martin! -James!
Tule.
Katso. Jozef Wechsler.
Oletko oppinut soittamaan?
-David? -Martin!
Tulkaa nyt, te kaksi!
Tässä, istukaa.
Oikein hyvä. No niin.
Pojat, vastapäätä.
Näetkö häntä?
Tuolla.
-Kestipä teillä kauan. -Niin, no, olemme nyt täällä.
Oliko hyvä ilta?
Minne sinä menet?
Dov?
Tuolla on ruumis.
Mitä sinä teet?
Se ei ole sinun.
Älä tee noin!
Tiedätkö, mitä ruumiiden ryöstämisestä saa?
Punnan seteleitä.
Teloituspartion, Dov.
Jaan mielelläni.
Kenestä pidät? Ristiässällä on parhaimmat tissit.
Ruutunelosella on paras peppu.
Bar mitsvasi on kymmenen päivän päästä, Dov.
Sinun pitäisi olla mies.
Alastomien naisten kuvien katselu ei tee sinusta miestä.
Eikä Shirley Smithin riisuutumisen vakoilu kiikareilla.
Se oli tieteellinen koe.
Runkkaamisen suhteenko?
Paskat.
Et näytä mieheltä.
Miehenä oleminen ei tarkoita sitä.
Mitä se sitten tarkoittaa?
Muun muassa kuolleiden kunnioittamista.
Miksi? Koska he ovat kuolleita?
Hän on oli ihminen, Dov.
Hän varmaan meni nukkumaan suunnitellen...
En tiedä. ...kalapyöryköiden tekoa.
Ja hän kuolikin talonsa raunioihin.
Etkö tunne mitään?
Tiedätkö, montako ihmistä viime yönä kuoli, Mottl?
Eikä vain Lontoossa.
Koko miehitetyssä Euroopassa.
Ammuttiin, lävistettiin pistimellä, räjäytettiin,
kuoli nälkään, poltettiin elävänä, hirte...
-Se ei ole asian ydin. -Kymmeniä tuhansia!
Eikä kukaan edes tiedä heidän nimiään.
Kerrohan, pikkumies NW3:sta,
keitä minun pitäisi sääliä?
Kaikkia vai vain niitä, joihin kompastun seuraavana aamuna?
Tulkaahan.
Miten vanha poika on?
Poika on 13.
Mies Davidin kulttuurissa, herra Bailey.
Hyvät sormet.
Kiitos.
-Oletteko harkinnut viuluntekijää? -Olen.
Muttei mitään liian kallista.
Olen samaa mieltä.
Jätetään Stradit miljonääreille.
Minulla on jotain mielessä.
Tämä on Nicolò Gaglianon figlio.
Alessandro Gaglianon poika -
teki tämän viulun vuonna 1735,
isänsä kuolinvuonna.
Sitä pidetään kunnianosoituksena.
Hyvää bar mitsvaa, David.
Kiitos.
Näetkö, miten se soi?
Siitä tulee onnellinen avioliitto.
VARSOVA
Puhutteko englantia?
Puhun englantia vähän.
Onko Varsovassa muusikkojen liitto?
Selvä.
David Rapoport. R...
R, A, P, O...
En tiedä, kauanko.
Hän olisi ollut täällä 50-luvulla... 1950-luvulla.
Rapoport.
Tarvitsen jonkun, joka puhuu englantia.
Kiitos kuitenkin.
Martin.
Odota tässä. Palaan pian.
Paljon kiitoksia.
Ei uutisia. Olen pahoillani, David.
Yritin kovasti. Varsovassa on vaikeaa.
Menittekö varmasti oikeaan osoitteeseen?
Dzielna 21.
Teidän asuntoanne,
vuokrataloa, jossa perheesi asui,
ei ole enää olemassa.
Voisi olla pahemminkin, David.
Paljon pahemmin.
Mennään kotiin.
Tule.
Davidin perhe selviytyi getosta. Sen me tiedämme.
Heidät karkotettiin ennen vuoden -43 vastarintaa.
Karkotettiin minne?
Treblinkaan.
En luovu etsinnöistä, etkä sinä saa luopua toivosta.
He voivat olla missä vain.
Jollakin leireistä.
Ehkä Venäjällä.
Miksi veitte Jozef Wechslerin Puolaan ettekä minua?
Soitan yhtä hyvin kuin hän.
En ottanut sinua mukaani,
koska olen vastuussa sinusta, mutten Jozefista.
Olette kumpikin Puolan kansalaisia...
Meidän on korjattava asia.
He olisivat voineet pitää sinut siellä, koska näit, mitä Jozefille tapahtui.
Mitä hänelle tapahtui?
Hänen koko perheensä on poissa. Puolalaiset ovat pitäneet häntä -
mielisairaalassa.
Ei mitään.
Ei vajassa.
Ei meidän huoneessakaan. Ja viulukin on poissa.
Aikooko hän jotakin typerää?
Kyllä, äiti. Karata ja liittyä bändiin.
Herran tähden, Martin.
Tiedätkö, missä hän voisi olla?
Mene sitten etsimään häntä.
Hei, Dov.
Äiti luulee, että tapoit itsesi.
Uskontoni vastaista.
Tuota minä yritän tappaa.
Lakattua hirmuvaltiasta.
Miksen ole nähnyt sitä?
Pidin ne turvassa -
piilottamalla ne kaikilta.
En ole kaikki.
Kuka heistä on Malkeh?
Hän on tässä viisi.
Ja Pessia oli yhdeksän.
Millaista se oli? Se elämä?
Elämää juutalaisten kanssa.
Pojat pelasivat jalkapalloa.
Vanhat miehet rukoilivat.
Naiset kävivät rituaalikylvyissä.
Malkeh oli liian nuori, joten hänen piti jäädä kotiin.
Soitin hänelle tuutulaulun illalla.
Isä vaelteli kaduilla joka päivä, Mottl.
Kuvittele.
Ja joka ilta, paitsi sapattina,
hän myi korujaan,
joita hän teki öisin meidän muiden nukkuessa.
He ovat kuolleita vain oletetusti.
Siksihän rabbi ei anna sinun lausua kiddushia.
Kiddush on rukous viinille.
Voin lausua sen.
Tämä on kaddish.
Älä, Dov. He voivat yhä olla elossa.
Tulisinko hulluksi, jos saisin tietää varmasti?
Juoksisin alasti kaduilla niin kuin Wechsler viuluani heiluttaen.
Ei hän tehnyt sitä.
Wechsler oli aina puoliksi hullu.
-Enkö minä ole? -Sinulla on minut.
Tasapainottava vaikutus.
-Tavallinen ja tylsä. -Siihen voi luottaa.
-Kuten näihin kiviin. -Hyvä, että minusta on jotain hyöytä.
Älä kalastele kehuja, Mottl. Tämä on minun kriisini, ei sinun.
Entä yhteinen kriisi? Yhteinen itsemurhaviesti.
Meidän ei tarvitse tehdä sitä. Se tekisi isäni hulluksi.
Luuletko, että hän vielä toipuu?
Kuka?
Wechsler.
Onko hän ikuisesti hullu?
Mitäköhän hulluille tehdään Puolassa?
Jääkylmiä kylpyjä?
Kerätään tuhkaa pään päälle?
Siellä on tuhkaa, Mottl.
Se olisi oikea hoito.
Jozef,
olen Martin Simmonds Lontoosta.
Tulit tänne isäni kanssa sodan jälkeen.
Muistatko David Rapoportia?
Soititte yhdessä ilmahyökkäyksen aikana.
Oletteko herra Wechslerin ystävä?
Ystävän ystävä.
Mietin, kävikö yhteinen tuttumme hänen luonaan.
Jozefilla ei käy vierailijoita. Hänen perheensä on kuollut.
Vain se nainen.
Kuka?
Kesäkuun 15. nainen.
Hän tulee kerran joka vuosi.
Kesäkuun 15.
Rouva Wozniak?
Anna Wozniak?
Puhutko englantia?
Puhun.
Voisit kuulemma auttaa minua.
Mitä haluat?
Etsin David Rapoportia.
Olet Martin.
David tuli sinä vuonna, kun kuningattarenne kruunattiin.
Asuin samalla kadulla, jolla hän varttui.
Niin me tapasimme.
Kauanko hän oli täällä?
Muutaman kuukauden. Hän ei saanut pitkää viisumia.
Entä sen jälkeen?
Hän ei kertonut.
Niitä saa olla yksityiskodeissa.
Otin ne alas, kun David oli kanssani.
Hän ei olisi halunnut nähdä niitä.
Hän ei pidä uskonnoista.
Mitä minun pitäisi todistaa?
-Seremonia. -Bar mitsvako?
Ei aivan.
Taidat tarvita koorumin.
Kymmenen juutalaistako? En. Vain todistajan.
Todistajanko? Eli minä kelpaan?
Tuskin Jumalalle, Mottl. Vain minulle.
Tietääköhän Jumala, missä perheesi on?
Tietää. Hän ei vain kerro.
-Kertoisiko Jeesus, jos kysyisit? -Ajattelitko kääntyä?
Juutalaiset eivät käänny.
Pään kasteleminen ei vienyt juutalaisuutta Jeesuksesta.
Etnisyys ei liukene veteen, Mottl.
Se on nahka, johon syntyy ja jota kantaa kuolemaan asti.
Uskonto on takki.
Kun tulee liian kuuma, sen voi riisua.
Hyvä.
Täydellistä.
Hän on täällä.
Seremonia on hänelle.
Kuuntele äläkä keskeytä.
Kuulkaa, Israel ja Israelin Jumala.
Tänä sivankuun 19. päivänä -
vuonna 5707 Lontoossa,
Martin Simmondsin läsnä ollessa -
minä, David Eli Rapoport, Zygmunt ja Esther Rapoportin poika,
luovun vapaaehtoisesti esi-isieni uskosta.
-Mitä sinä teet? -Käännyn. Ole hiljaa.
Mihin?
En mihinkään.
Juhlallisesti luovun ja kiellän, nyt ja ikuisesti selviytymisen nimessä,
vastenmielisen ja häpäistyn tuhoutuneiden uskon,
Aabrahamin, Iisakin ja Jaakobin uskon,
kirotun halveksittujen, pilkattujen, vainottujen ja murhattujen uskon,
Jeesuksen hylkäämän uskon.
Niinpä kiellän Tooran ja Talmudin.
Eroan Israelin yhteisöstä.
Ja repimällä tämän vaatteen -
erotan itseni nyt ja aina -
Siionin uskosta, käytännöistä, perinteistä, rituaaleista -
ja velvollisuuksista.
Aamen.
Missä getto oli?
Maan alla.
Minne menneisyys kuuluu.
Kauanko hän viipyi Varsovassa? Viikkoja?
Missä hän asui?
Majatalossa ensimmäiset päivät. Ei kovin hyvässä.
Ja sitten -
minun luonani.
Eräänä päivänä hän katosi.
Martin, rakastin ystävääsi.
Se oli varmaan virhe.
Ei voi valita, ketä rakastaa.
Oli virhe luottaa häneen.
Lakkaa etsimästä häntä.
Ei tekisi hyvää löytää häntä.
-Hänelle vai minulle? -Kummallekin.
Jos hän haluaisi tulla löydetyksi, eikö hän olisi tullut luoksesi kauan sitten?
Isä luuli hänen kuolleen.
Kaksi kuukautta myöhemmin hän kuoli aivoinfarktiin.
David kertoi ystävyydestänne, muttei sitä, miten se päättyi.
Miksi käyt Wechslerin luona?
Käyn Davidin puolesta.
Hän kävi siellä vain kerran, soittamassa Jozefille.
En saanut kuulla sitä. Hän lähetti minut pois soittaessaan.
Toinen kerta oli Treblinkassa.
Hän pakotti minut odottamaan autossa soittaessaan tuhkille.
Minkä kappaleen?
Se oli hänelle pakkomielle.
Siksi hän tuli Puolaan.
Tässä minä odotin.
Täällä ei ollut silloin mitään.
Vain peltoja.
Junarata.
Hänen koko perheensä murhattiin täällä.
Puhuiko hän heistä koskaan?
Pessia olisi ollut 15.
Malkeh 10, 11.
Heitä ei mainittu listoissa.
Rohkaisimme häntä aina toivomaan.
Hän ei koskaan puhunut heistä.
Davidille juutalaiset eivät olleet puolalaisia.
Minä olen puolalainen.
Asun siellä, missä hän asui. Varastin hänen elämänsä.
Hänelle minä olen yksi vainoajista.
Olit silloin vasta vauva.
Ei tarvitse olla syyllinen tunteakseen syyllisyyttä.
EI ENÄÄ KOSKAAN
Seuraavana aamuna löysin viestin. Hän oli poissa.
Hän jätti kaiken taakseen.
Minkä kaiken?
Minut. Puolan.
Menneisyytensä. Sinut.
Viulunsa.
Hetkinen.
Jättikö hän viulunsa?
En voinut uskoa, että hän teki sen tarkoituksella.
Jotain niin kallisarvoista.
Vein sen heti lentokentälle.
Hän käski minun myydä sen.
Ja lähettää rahat hänelle?
-Ei. Minä sain pitää rahat. -Teitkö niin?
Ei ollut minun asiani myydä sitä.
Siksi hän otti sen takaisin.
En koskaan valehdellut sinulle.
Hän ei kertonut, minne oli menossa.
Kun olin antamassa hänelle viulua, lento kuulutettiin.
Yhtäkkiä hänelle tuli kiire.
Lento oli New Yorkiin.
Kiitos.
Jumalan siunausta, Martin.
Olen täällä ylhäällä.
No?
En löytänyt häntä.
Siinäkö kaikki?
Sain tietää, minne hän meni seuraavaksi.
No?
New Yorkiin.
Suuren etsinnän seuraava vaihe.
Pidit hänestä ennen.
Pidin myös saduista.
Sanoit ennen, että hän oli hauska.
Karismaattinen nero ja muuta sellaista.
Miksi tuhlaat aikaasi häneen?
Meidän aikaamme.
Saatan olla ainoa, joka hänellä on.
Minä olen ainoa, joka sinulla on.
ISARAELIN SYNTY
Se oli hauskaa.
Hän on hyvä.
Onneksi olet täällä, Mottl.
Ja paljon mainostettu Helen.
Israel ei kiinnosta,
mutta Mottl on täällä vuokseni, joten sinä hänen vuokseen?
Tanssi on tanssia.
Veljeni Dov, luopio. Ei vesiliukoinen.
Pitäisikö lähteä ja vuodattaa verta Israelin vuoksi?
He ottavat vain juutalaisia.
Sinne meni maineemme kutsuntojen välttelijöinä.
Mutta he ottavat naisia. Päihittivät jumalat.
Jos olet luopio, miksi juhlit juutalaisvaltiota?
He osaavat pitää juhlia.
-En ole jättänyt yksiäkään väliin. -Milloin viimeiset olivat?
516 eKr.
Mennäänkö?
Voimme jättää hänet ja palata takaisin.
Ei. Jätä minut kyydistä ensin.
En ole nähnyt häntä luennoilla. Onko hän vuosikurssillamme?
-Hän opiskelee Cambridgessa matikkaa. -Matikkaa?
Musiikki ja shakki on matematiikkaa. Simmondsin yhtälö.
Kuollut ja taivaassa.
Pitäisikö olla vaikuttunut?
Vitsailetko? Matikkaa ja Dantea.
Oli hauska tavata, Dovidl.
Mitä mieltä olet?
Järkkymätön linnoitus.
Onnea vain tuon kanssa, veli.
KADONNUT VIULISTI!
HAMMERSMITHIN LEVYTYSSTUDIO
Hyvää työtä.
Lukitse se pukuhuoneeseen. Se on turvassa siellä.
Lukitsiko Odysseus jousensa?
Jos Ithakassa satoi kaatamalla, kyllä.
-Miten harjoitukset menivät? -Miltä kuulosti?
Mainiolta. Erinomaiselta. Maagiselta.
Se oli roskaa.
Hyvää roskaa kylläkin.
Hyvät harjoitukset, surkea esitys.
Surkeat harjoitukset, hieno esitys.
Mitä teet nyt? Sinulla on neljä ja puoli tuntia.
-Vedän kännit? -Lystikästä.
David Eli Rapoportin kansainvälinen debyytti kännisenä koomikkona.
Isaac Sternin ja Vic Oliverin yhdistelmä. Tiedätkö, mitä sinun pitäisi tehdä?
Rentoutua täysin.
Ota neuvosta vaari, poika. Käy panemassa.
-Sitäkö sinä aiot? -En.
Minä käyn parturissa ja manikyyrissä:
Revin hiuksia päästäni ja puren kynsiäni.
Nähdään kentällä.
FEINMANIN VELJEKSET
Voinko auttaa?
Etsin Gaglianoa.
Isää, poikaa, pojanpoikaa? Alessandroa vai Nicolòsia? Mitä?
Nicolòa, poikaa, 1735.
Kuulehan, englantilaiselta kuulostava ystävä,
valitan, mutta etsit olemattomia.
Tiedän vain kaksi listattua Nicolò-figliota vuodelta -35.
Kumpaakaan ei ole myyty ikuisuuksiin.
Tätä ei ehkä ole listattu.
Etsitkö tiettyä listaamatonta viulua? Se on varmaan väärennös.
Ei ole. Se oli myynnissä Bailey'sillä Lontoossa.
Isäni, olav ha-sholom, kävi kauppaa Adrian Baileyn kanssa.
Hän ei myynyt väärennöksiä.
Onko kukaan yrittänyt myydä sinulle -
Gaglianoa, 1735?
Etsitkö soitinta vai omistajaa?
Kumpaakin.
Sellaista viulua ei myydä täällä.
-Se menee isoille huutokauppakamareille. -Tämä ei. Otin selvää.
Kauanko siitä on...
Neljä vuotta?
Saimme puhelun naiselta,
joka puhui Gaglianosta.
-Veljeni Hershel puhui hänen kanssaan. -Kertoiko hän nimeä?
Osoitteen.
Hän halusi Hershelin menevän Brooklyniin katsomaan sitä.
Ja vieläpä tiettyyn aikaan, tiettynä päivänä.
Ajattelimme kumpikin: "Aviomies ei tiedä naisen myyntiaikeista."
Eikö hän mennyt?
Minun ja Hershelin ikäisille miehille aika on myöskin Gagliano.
Muistaisiko veljesi Brooklynin osoitetta?
Tämä on tärkeää sinulle.
Crown Heights. Niin.
Ehkä löydän sen osoitteen.
Älä mene minnekään.
Anteeksi, että häiritsen. Sain tämän osoitteen.
Etsin viulua.
Hae isäsi.
Odota tässä.
Kylläpä kesti, Mottl.
Kuten näet,
riisuin takin -
ja puin sen taas ylleni.
Sano se, Mottl.
Sinulla ei ole hajuakaan, helvetti.
Miksi teit sen?
En tiedä, ymmärtäisitkö.
Kun hylkäsin Herran,
häneltä kesti neljä vuotta löytää minut.
Sinulta kesti 35. Ei huonosti.
Jumalasi ei rankaissut sinua, mutta ehkä minä rankaisen.
Niin tekee hänkin, ajan myötä.
Siunattu olkoon hänen nimensä.
Isäni satsasi sinuun kaiken.
Senkin kiittämätön kusipää!
Hepreantunteja, bar mitsva,
se saatanan viulu!
Hän ei edes vakuuttanut sitä konserttia. Piti sitä tarpeettomana.
Hän kohteli sinua kuin suosikkipoikaansa 12 vuoden ajan,
ja sitten vain häivyit sanaakaan sanomatta!
Hän luuli sinun kuolleen, Dov.
Hän menetti kaiken sinä yönä.
Kaksi kuukautta myöhemmin hän kuoli nimesi huulillaan.
Muistatko, mitä sanoit minulle viimeksi kun näimme?
"Käy panemassa".
Niin tein.
Innoissani olin lähtenyt ilman taksirahoja.
Minun piti palata bussilla.
Anteeksi.
Anteeksi, että häiritsen.
Kertoisitteko, missä olen?
-Mistä olet kotoisin? -Hampsteadista.
Alunperin?
Varsovasta.
Perheesi?
Myöskin Varsovasta.
Minäkin olen Varsovasta.
Ennen sotaa?
Ennen, sen aikana, jälkeen.
Getto, Treblinka, nyt täällä.
Selvisitkö Treblinkasta?
Kyllä. Jotkut selvisivät.
Menehtyikö perheesi?
En tiedä, mutta...
He olivat Treblinkassa, muttemme koskaan...
Kuulitko heistä koskaan?
Zygmunt Rapoport?
Esther? Pessia? Malkeh?
Tunsitko ketään heistä?
Valitan, nuori ystäväni.
Haluatko tietää?
Vie hänet.
Tule.
SYNAGOGA
Huomio.
Hei.
Meillä on Rapoport Varsovasta.
Tuokaa rabbi.
Dovid, meidän yhteisöllämme on erityinen tehtävä, jonka saimme -
rabbilta Treblinkasta,
muistaa kuolleiden nimet.
Painoimme ne nimet muistiimme -
laulun avulla.
Myöhemmin ne kirjoitettiin ylös.
Rabbi, tässä on Dovid Eli Rapoport Varsovasta.
Hän haluaa tietää.
Tervetuloa, Dovid.
Anteeksi, että häiritsen.
Istu alas.
Koska nimiä oli niin paljon,
kymmenen vanhinta valittiin muistominyaniin.
Mutta vain harva selviytyi.
Veljiemme ja siskojemme
Sieluille
Israelin lapsille
Pyhille ja puhtaille
Rapaport, Rapaport
Rapaport
Rapoport, Avrum Varsovasta
Rapoport, Berel ja Chayeh-Soroh
Kutnesta
Ja lapset Yossl, Yechiel
Ja Leah
Olkoon heidän muistonsa siunattu
Rapoport, Chaim-Dovid
Rapoport, Shua-Chaim
Zychlinistä
Rapoport
Yerachmiel ja hänen nuorin tyttärensä
Elke
Ja pikku Shloime
Sekä Shneyur-Zalmen ja Rivke
Olkoon heidän muistonsa siunattu
Rapoport, Anya Varsovasta
Rapoport, Bella lapsineen
Sekä Reuben ja Rifke
Varsovasta
Rapoport, Zygmunt
Vaimo Esther
Sekä tytär Pessia
Ja tytär Malkeh
He sanoittivat nimet musiikkiin muistaakseen ne.
Se on suullinen perinne, Mottl.
Niin saimme Tooran,
joka levisi suullisesti satojen sukupolvien ajan.
En voi rikkoa sitä ketjua.
Kauanko se laulu kestää?
Viisi päivää.
Se lauletaan vuoroissa.
Viisi rabbia, kerran vuodessa.
Olen kuullut sen vain kerran.
Niin monta nimeä, Mottl.
Sen jälkeen vietin suruviikkoa. Kokonaisen viikon.
En peseytynyt, en ajanut partaa, en huvitellut.
Rukoilin vain.
Kaikkivaltias oli muistanut perheeni. Olin hylännyt hänet, muttei hän minua.
Vastapalvelukseksi lupasin hänelle.
Säveltäisin viuluversion nimien laulusta -
ja soittaisin sen Treblinkassa.
Ja omistaisin loppuelämäni hänen palvontaansa.
Tiedätkö, mitä juutalaiset pelkäsivät leireillä?
Eivät kuolemaa -
vaan koko perheen kuolemaa,
ettei kukaan jäisi jälkeen lausumaan kaddishia heidän sieluilleen.
Jom hašoan aikaan joka vuosi lausun kaddishin heidän puolestaan.
Konsertti ei enää tuntunut tärkeältä.
Elämäni oli muuttunut.
Jos olisin palannut, mitä olisit tehnyt?
En tiedä.
Olen sinulle viulun velkaa.
Olet minulle konsertin velkaa.
Ei.
En ole enää uusi lahjakkuus, Mottl.
Tuskin kukaan muistaa minua.
Kun soitan nykyään, soitan tyhjässä huoneessa.
-Ei muuta yleisöä kuin Jumala. -He muistavat levysi.
Se olkoon sitten muistoni.
-Se ei riitä. -Sen on riitettävä.
Se ei riitä minulle. Olet minulle konsertin velkaa.
Ja jos katoat taas, minä löydän sinut.
Niin?
Kahdella ehdolla.
LONTOO KAKSI KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Hei. Oletteko saapumassa?
-Mistä tiedät, että hän tulee? -Hän tulee.
Kukaan ei muutu, ei ainakaan hän.
Hän sai uskontonsa takaisin, vai mitä?
Hän on se sama itsekäs paskiainen kuin aina.
-Mustassa takissa. -Voitko auttaa?
Osaako hän yhä soittaa?
-Siinä on riskinsä. -Mitä hän riskeeraa?
Juuri tätä isäsi teki.
Tuhlaat rahamme. Hän ei ilmesty paikalle.
Saat aivoinfarktin. Kuolet. Eikä hän tule edes hautajaisiin.
Makaaberia, eikö?
Tavoilleen uskollisena. Kello on kymmentä vaille kahdeksan.
Taiteilijapiireissä hän ei ole edes myöhässä.
Kertoiko hän ohjelmasta?
Ei. Se on yksi hänen ehtonsa.
Varmaankin musikaalisävelmiä.
"Ruosteessa oleva virtuoosi soittaa Broadway-hittejä."
Hänen ei tarvitsisi harjoitella.
-Näitkö hänen harjoittelevan? -En. Se oli toinen ehto.
Hän ajattelee isän katselevan.
Hän ajattelee, että Jumala katselee.
Sama vanha yleisö, kaikki, jotka hän petti aiemmin.
Martin.
Helen.
-David. -Näytät hyvältä.
Siinäkö kaikki?
35 vuotta ja... "Näytät hyvältä"?
Hänellä on nälkä. Hän on harjoitellut hiljaisuutta koko päivän.
En syö. Tämä ei ole kosheria.
Tämä on kosher-ravintola.
Heille, ei minulle.
Millainen hotelli on?
-Mainio. -Hyvä.
Sovimme, että valitset ohjelman,
mutta meidän on puhuttava muutamasta asiasta.
Kuten?
Ettei se sisällä "Doe, a deer, a female deer" -kappaletta.
Ja jos teet minusta narrin, tapan sinut.
Tai minä.
Joten kerro edes,
miten pitkä ohjelma on?
Miten pitkä alkuperäinen oli?
Vuoden -51 ohjelma?
-Esitätkö saman ohjelman? -Sitähän sinä halusit?
Ei, se on...
Ensimmäinen osa on orkesteria, Bruchia.
Toinen osa on soolo.
Onko sillä väliä? Hän ei tule sinne, vai mitä, David?
Miten sujuu?
Yhä lämmin.
Haluatko kokeilla?
Ethän petä minua, Dov?
En, Mottl.
En petä sinua.
Anteeksi, herra Simmonds.
Taas se sama painajainen. Missä hän on?
Jos pitäisi arvata, niin matkalla tiibetiläiseen luostariin.
Luulitko, etten tulisi?
Hyvää iltaa.
Toivottavasti 35 vuoden odotus ei haittaa.
Luojan kiitos.
-Hän osaa yhä soittaa. Se täytyy myöntää. -Niin.
-Se oli hyvä. -Se oli roskaa.
Niin, mutta hyvää roskaa.
Odota vartti.
Onko hän hieman liian suostuvainen?
Voi luoja.
Rakas Mottl,
muistat, miten en saanut lausua kaddishia perheelleni,
kunnes heidän kuolemansa varmistuivat, ja miten se ahdisti minua.
Tulin sanoinkuvaamattoman surulliseksi kuultuani,
että katoamiseni oli ahdistanut isääsi samalla tavalla.
Olen todella pahoillani siitä.
Ja ennen kaikkea -
tällä kertaa haluan säästää sinut siltä.
Kaksi kuukautta sitten, kun löysit minut, en enää elänyt elämää, jonka tunnistaisit.
En enää pitänyt itseäni yksilönä, joka taiteilijan on oltava.
Päätin hukuttaa itseni uskonnolliseen yhteisöön,
jolla on yhteinen historia,
yhteiset arvot ja yhteinen muisti -
ja jonka pääsymaksuna on luopuminen itsestään.
Tekosi palautti minulle yksilöllisyyteni.
Sysäsit sen käsiini kuten ei-toivotun lahjan.
Minusta kaikki velat on nyt maksettu.
Annoit minulle vapauden, ja olen kiitollinen siitä.
Mutta sieluni syvyyksistä pyydän sinua, ettet etsi minua enää.
Pidä minua kuolleena ja toimi sen mukaisesti.
Siunatkoon Herra sinua ja pitäköön sinut ja perheesi vierellään.
Rakastava veljesi, Dovidl.
Anna hänen mennä, Martin.
Miten voin pitää häntä kuolleena, kun hän ei ole kuollut?
Hän antoi sinulle luvan.
Varmaankin ainoa epäitsekäs tekonsa.
-Mikä se juutalaisen rukous kuolleille on? -Kaddish.
Lausu se.
En voi. En ole juutalainen, en ole hänen veljensä, eikä hän ole kuollut.
Sinä päivänä, kun hän ei ilmestynyt,
kun jätit hänet harjoitusten jälkeen,
eikä kukaan tiennyt, minne hän meni...
Hän tuli luokseni.
Hän oli kanssani.
Olet parempi mies kuin hän, Martin. Olit aina.
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Tekstityksen käännös: Anniina Mäkelä